VAARALLISIA SUHTEITA
No, ystäväiseni -
kuinka sopeutumisesi ulkoiseen maailmaan sujuu?
Oikein hyvin, luulisin.
Neuvoin häntä tarkkailemaan, oppimaan ja vaikenemaan, ellei hänelle puhuta.
Meidän täytyy keksiä jotain huvitusta sinulle.
Valmont on täällä.
Hän vierailee luonasi, eikö niin?
Kyllä.
Niin sinunkin luonasi.
Varakreivi de Valmont, lapsukaiseni -
josta todennäköisesti et muista -
muuta kuin hänen erinomaisen viehätysvoimansa -
ei koskaan puhu laskelmoimatta ensin aiheuttamaansa vahinkoa.
Miksi sallitte hänen vierailla luonanne, maman?
Hän vierailee kaikkien luona.
Madame.
Miten miellyttävä yllätys.
Madame de Volanges. Kuinka ihastuttavaa tavata teidät.
Muistatteko tyttäreni Cécilen?
Kuka olisi osannut ennustaa, että hänestä kasvaisi noin kaunis kukkanen?
Halusin käydä tervehtimässä ennen lähtöäni kaupungista.
En usko, että voimme sallia sen. Miksi tahdotte lähteä?
Pariisi elokuussa...
Minun on korkea aika vierailla tätini luona.
Olen laiminlyönyt häntä häpeällisesti.
Madame de Rosemonde on hyvyydessään -
kutsunut meidät linnaansa.
Viettehän hänelle lämpimimmät terveisemme.
Pidän huolen siitä, Madame.
Eiköhän ole aika lähteä kotiin.
Luostarissa totuin menemään vuoteeseen yhdeksältä.
Toivon niin.
Tätinne?
Juuri niin.
Luulin, että hän oli jo testamentannut rahansa sinulle.
Tiedättekö, miksi kutsuin teidät tänä iltana?
Miellyttävän seurani vuoksi, toivoisin.
Tarvitsen teitä -
suorittamaan sankarillisen tehtävän.
Muistatteko, kun Bastide jätti minut -
sen lihavan rakastajattarenne vuoksi, jonka nimeä en muista?
Minua ei ole koskaan nöyryytetty niin. Eikä teitäkään, luulisin.
Olin helpottunut, kun pääsin hänestä eroon.
Ettekä ollut.
Jo parin vuoden ajan Bastide on etsiskellyt itselleen vaimoa.
Hän on aina ollut vakaasti luostarikoulutuksen puolesta.
Ja nyt hän on löytänyt ihanteellisen vaimoehdokkaan.
Cécile Volanges.
Hienoa.
Ja tytön 60.000:n vuosituloilla -
on täytynyt olla oma painonsa Bastiden laskelmissa.
Ei lainkaan.
Bastiden tärkein huolenaihe on -
taattu siveys.
Alan aavistaa, mitä aiotte ehdottaa.
Bastide on rykmentteineen Korsikassa koko loppuvuoden.
Teillä olisi runsaasti aikaa.
Tarkoitatteko?
- Hän on ruusunnuppu. - Luuletteko?
Palattuaan kuherruskuukaudeltaan -
hän huomaisi olevansa koko Pariisin naurunaihe.
- Niinköhän... - Niin.
Rakkaus ja kosto. Lempiajanvietteenne.
Ei, en voi.
- Mitä? - En todellakaan voi.
- Miksi ette? - Se on liian helppoa.
Ihan totta. Tyttö ei ole nähnyt mitään.
Hän ei tiedä mitään. Hän on taatusti utelias.
Tarjoaa aarteensa -
ennen kuin ensimmäinen kukkakimppu avataan paketistaan.
Kuka tahansa pystyisi siihen.
Minun on puolustettava mainettani.
Minun täytynee kertoa teille kaikki.
Ehdottomasti.
Tätini ei ole yksin tällä hetkellä.
Hänellä on nuori ystävätär vieraanaan.
Madame de Tourvel.
Ette voi olla tosissanne.
Vietellä nainen, joka on kuuluisa siveellisyydestään -
kiihkeästä uskonnollisuudestaan ja avio-onnestaan.
Mikä voisi kasvattaa enemmän mainettani?
Mielestäni on alentavaa kilpailla aviomiehen kanssa.
Epäonnistuminen olisi nöyryyttävää ja menestys arkipäiväistä.
Missä Monsieur de Tourvel muuten on?
Tuomarina Bourgognessa loputtoman pitkillä käräjillä.
Luulen, ettette tule saamaan kovin suurta nautintoa.
Kylläpäs.
Minulla ei ole aikomustakaan murtaa hänen vakaumuksiaan.
Haluan, että hän uskoo Jumalaan ja siveyteen ja pyhään avioliittoon -
eikä kuitenkaan voi vastustaa itseään.
Haluan nähdä hänen pettävän -
kaiken sen, mikä on hänelle tärkeintä.
Ymmärrätte varmasti.
"Petos" on rakkain sananne.
Ei...
"julmuus".
Se sointuu ylevämmin.
- Kuinka Belleroche voi? - Olen kovin tyytyväinen häneen.
Onko hän ainut rakastajanne?
Kyllä.
Teidän tulisi ottaa toinenkin.
Moinen yksipuolisuus on epäterveellistä.
Ette kai ole mustasukkainen?
Tietysti olen. Belleroche ei ole arvoisenne.
Luulin teidän olevan läheisiä ystäviä.
Siksi tiedänkin, mistä puhun.
Teidän täytyisi suoda itsellenne syrjähyppy.
Vaikkapa minun kanssani.
Eväätte minulta pienen palveluksen -
ja odotatte myöntyväisyyttä puoleltani?
Se olisi niin yksinkertaista. Se ei maistuisi valloitukselta.
Minun on seurattava kohtaloani.
Minun on oltava uskollinen -
ammatilleni.
Hyvä on.
Palatkaa kun olette valloittanut Madame de Tourvelin.
Ja saatte minulta -
palkinnon.
Rakkaani.
Mutta vaadin todisteen.
Tietenkin.
Kirjallisen todisteen.
Eikä siitä voi tinkiä.
Ette suostune pieneen ennakkomaksuun?
Hyvää yötä, varakreivi.
Missä olette ollut?
Aika menettää loogisuutensa, kun en ole luonanne.
Tunti vaikuttaa vuosisadalta.
Olen jo sanonut teille, että tulisimme toimeen paremmin -
jos yrittäisitte olla kuulostamatta muotiromaanilta.
Päivä on niin kaunis. Taidamme kävellä.
Ette käynyt ehtoollisella tänään.
En.
Saanko kysyä miksi?
Minulla on tavattoman huono maine, kuten ehkä tiedättekin.
Kyllä, minua on varoitettu.
Kuka teitä varoitti?
Eräs ystäväni.
Olen viettänyt elämäni siveettömien ihmisten ympäröimänä.
Olen sallinut heidän vaikuttaa käytökseeni -
ja joskus tunsin jopa ylpeyttä, kun jätin heidät varjooni.
- Entä nyt? - Nyt...
Useimmiten tunnen itseni arvottomaksi.
Juuri sellaisina hetkinä voi arvokkuutensa saada takaisin.
Uskon vakaasti, että ihmisen on aina yritettävä tulla paremmaksi.
Ritari -
tunnetteko serkkuni Madame de Volangesin?
Tämä on ritari Danceny.
Ja Madamen tytär, Cécile.
Mitä meidän tulisi ajatella tästä oopperasta?
Hämmästyttävä, eikö olekin?
Monsieur Danceny on sikäli harvinainen tapaus -
että hän tulee tänne kuuntelemaan musiikkia.
Odotan innolla seuraavaa tapaamistamme.
Viehättävä nuorimies.
Vahinko, että hän on pennitön.
Hän on yksi kaupungin parhaista musiikinopettajista.
Ehkä sinun olisi palkattava hänet.
Miten sujuu Madame de Tourvelin kamarineidon kanssa?
Julien? Totta puhuakseni olen hiukan kyllästynyt häneen.
Ellen olisi niin halukas pitämään herraani ajan tasalla -
olisin jättänyt kaiken ensimmäiseen kertaan.
Toisaalta, mitä muutakaan tekemistä maalla on?
Minua eivät niinkään kiinnosta teidän intiimit asianne -
vaan suostuuko hän tuomaan minulle Madame de Tourvelin kirjeet.
- Hän ei suostu varastamaan niitä. - Ei suostu?
Tiedätte paremmin kuin minä -
että naiset on helppo saada tekemään mitä he haluavat.
Vaan jos yrittää saada heidät tekemään mitä itse haluaa -
saa varmasti päänsä kipeäksi.
Saavat hekin päänsärkyä.
Minun on saatava tietää kuka kirjoittaa hänelle minusta.
Teinä en huolestuisi, herra.
Hän sanoi Julielle, ettei hän usko teidän metsästävän aamuisin.
Hän käskee jonkun seurata teitä.
On siis vain ajan kysymys.
Pitääpä hän hirveää meteliä.
Uutiset saatuaan hän juoksee kahta nopeammin.
Tämän ei tarvitse olla liian helppoa hänelle.
Mitä luulette tekevänne?
Takavarikoin tämän omaisuuden.
Eikö teille ole kerrottu, että Monsieur Armand on sairas?
Minä en säädä lakeja. Tottelen vain käskyjä.
Verot on maksettava.
Paljonko hän on velkaa?
Paljonko?
56 livreä.
- Maksa hänelle. - Kyllä herrani.
Monsieur Armand -
anteeksi, ette tunne minua.
Tietysti tunnen, herra varakreivi.
Älkää nousko.
- Minun täytyy. He vievät vuoteeni. - Eivät varmasti.
Täältä ei viedä mitään.
Vähän ensihätään.
Minulle, herra.
56 livrellä pelastettiin kokonainen perhe perikadosta.
Vaikuttaa hyvältä kaupalta.
Näinä aikoina tuollaisia kauppoja löytää puoli tusinaa -
mistä kylästä tahansa.
Niinkö?
Perhe oli oikein hyvin valittu.
Kunnioitettava -
sopivasti kyynelehtivä, ei epäilyttävän sieviä tyttöjä. Hyvä työ.
Teen parhaani, herra.
Heidän nöyrä kiitollisuutensa oli niin liikuttavaa.
Tuli vallan tippa silmään.
Tämä on hänen mieheltään.
Tämän täytyy olla hänen innokkaalta ystävältään.
Missä sinä ja Julie tapailette?
Huoneessani, herra.
- Tuleeko hän tänä yönä? - Pahoin pelkään.
Minun täytynee yllättää teidät yhdessä.
Ehkä kiristys onnistuu paremmin kuin lahjonta.
Sopiiko kello kahden maissa?
En halua saada teitä hämillenne. Riittääkö aika sinulle?
Yltäkylläisesti.
Onko tämä Monsieur Armand -huhu totta?
En usko tuntevani ketään sen nimistä.
Voitte yhtä hyvin tunnustaa.
Palvelijani sattui kulkemaan -
sen kylän ohi, jossa kävitte aamulla.
Teidän ei tulisi kiinnittää liikaa huomiota palvelusväen juoruihin.
Onhan se totta?
Kyllä. Se on totta.
Rakas poikani, anna kun halaan sinua.
En ymmärrä, kuinka kaltaisenne luonnostaan jalo mies -
voi viettää niin siveetöntä elämää.
Luulen, että teillä on liioiteltu käsitys -
sekä jaloudestani että turmeltuneisuudestani.
Jos tietäisin, kuka on kertonut minusta noin kauheita...
Vaan kun en tiedä -
sallikaa minun tehdä tunnustus.
Pelkäänpä, että avain tähän paradoksiin on heikossa luonteessani.
Hyväntekeväisyys ei mielestäni ole heikkouden osoitus.
Se oli vain vastaus, joka syntyi -
elämääni ohjaavasta uudesta vaikutuksesta.
Teidän.
Huomaatteko, kuinka heikko olen?
Lupasin itselleni, etten koskaan kertoisi teille.
Mutta kun katson teitä...
Älkää huolehtiko.
Minulla ei ole pahoja aikeita.
En unissanikaan loukkaisi teitä.
Mutta rakastan teitä.
Jumaloin teitä.
Pyydän, auttakaa minua.
- Soitin monta kertaa. - En kuullut, herra.
- Vaadin kuumaa vettä. - Heti paikalla.
Älä liiku.
- Azolan... - Niin?
Odota minua huoneessani.
En voi antaa anteeksi tällaista käytöstä, Julie.
Tiedän.
- Mutta voitte luottaa hienotunteisuuteeni. - Kiitos, herra.
Tietenkin sillä ehdolla, että hyväksyt hintani.
Ei mitään tuollaista.
Tahdon nähdä kaikki kirjeet -
jotka Madame de Tourvel on saanut tänne tulonsa jälkeen -
ja kaikki kirjeet, jotka hän kirjoittaa vastedes.
En voi...
Toimittakaa ne Azolanille huomenna keskiyöllä.
Vaivanpalkkaa.
RAKASTAN TEITÄ.
Olisiko kovin sopimatonta, jos vastaisin Dancenyn kirjeisiin?
- Näissä olosuhteissa, kyllä. - Missä olosuhteissa?
Ei ole minun asiani kertoa sinulle -
mutta pidän sinusta niin...
Jatkakaa!
Avioliittosi on järjestetty.
- Kuka hän on? - En tunne häntä kovin hyvin.
Kreivi de Bastide.
Millainen hän on?
Ettekö pidä hänestä?
Hänellä on jokseenkin virheellinen arviointikyky.
- Ja hän on aika vakava. - Kuinka vanha hän on?
- 36. - 36! Vanha mies!
Tiedättekö milloin?
Ensi vuonna, luulisin.
Tiedän ehkä tavan, miten voit kirjoittaa Dancenylle.
Jos annat minun lukea kirjeenvaihtonne -
voisin olla rauhallisin mielin.
En voi näyttää kirjeitä, jotka olen jo lähettänyt.
Toivottavasti nukuitte hyvin. Voisinpa sanoa samaa itsestäni.
Toivoin, että olisitte ainakin kunnioittanut minua.
Minähän kunnioitan teitä.
Olette loukannut minua anteeksiantamattomasti.
Tämä vahvistaa kaiken, mitä olen kuullut teistä.
Alan uskoa, että tämä kaikki oli ennalta suunniteltua.
En edes tiennyt, että olitte täällä.
Vakka ei minua olisi häirinnyt myöskään tieto siitä.
Ennen kuin tapasin teidät, minulla oli kokemusta vain himosta.
Ei koskaan rakkaudesta.
- Riittää. - Ei, ei...
Te syytitte minua.
Teidän on suotava minulle mahdollisuus puolustautua.
Myönnän olleeni tietoinen kauneudestanne -
mutta tunteillani ei ole mitään tekemistä kauneutenne kanssa.
Tutustuttuani teihin aloin ymmärtää -
että kauneus on lahjoistanne vähäpätöisin.
Teidän hyvyytenne lumosi minut.
Se veti minua puoleensa.
En käsittänyt, mitä minulle oli tapahtumassa.
Vasta kun aloin tuntea suorastaan ruumiillista tuskaa -
joka kerta kun lähditte luotani -
minulle valkeni, että olin rakastunut.
Ensimmäistä kertaa elämässäni. Tiesin, ettei toivoa ollut -
mutta se oli minulle yhdentekevää.
En tahdo valloittaa teitä. Haluan vain ansaita teidät.
Sanokaa, mitä minun on tehtävä.
Ja miten minun tulee käyttäytyä. Teen mitä pyydätte.
Hyvä on. Tahdon teidän lähtevän tästä talosta.
En näe, miksi se olisi tarpeellista.
Teidän koko elämänne on tehnyt siitä tarpeellisen.
Jos te kieltäydytte, minun itseni on lähdettävä.
Siinä tapauksessa teen kuten tahdotte.
Kiitos.
Saanen rohjeta pyytää vastapalvelusta?
Olisi vain oikeudenmukaista, että kertoisitte -
kuka ystävistänne on mustannut nimeni.
Jos ystäväni ovat varoittaneet minua teistä -
voin tuskin palkita heitä petoksella.
Lupauksenne menettää arvonsa -
jos aiotte tehdä siitä kauppaa.
Hyvä on, peruutan pyyntöni.
Toivottavasti ette pidä kaupanhierontana pyyntöäni saada kirjoittaa teille.
Pyytäisin myös niin suurta ystävällisyyttä -
että vastaisitte kirjeisiini.
En usko, että kunniallisen naisen -
on sallittua käydä kirjeenvaihtoa kanssanne.
Aiotte kieltää minulta kaikkein kunniallisimman pyyntönikin.
- En tarkoittanut sitä. - Olette epäoikeudenmukainen -
mieluummin kuin hiukkaakaan ystävällinen.
Osoittaisin mielelläni teille -
ettei käytöstäni sanele viha tai katkeruus, vaan...
Vaan mikä?
Kuuntele tätä:
"Hän tietää tarkalleen kuinka pitkälle hän voi mennä riskeeraamatta -
"ja takaa turvallisuutensa -
"kiduttamalla vain helpoimpia uhreja: naisia."
Madame de Volanges...
- Hyvästi, täti. - Hyvästi, rakas poika.
- Älkää monsieur... - Kirjoitan pian.
Rakas Madame de Tourvel -
saavuin juuri...
- Älä liiku! -
...kirjoituspöytäni luo -
keskellä myrskyisää yötä -
jonka aikana -
mielialani -
on heilahdellut -
hurmion -
ja epätoivon -
välillä.
Huolimatta tästä piinasta -
vakuutan, että tällä hetkellä -
olen paljon onnellisempi kuin te.
Kirjoitamme sen loppuun myöhemmin.
Kirottu serkkunne, se Volangesin lutka -
loitonsi minut Madame de Tourvelin luota.
Aion saada hänet kärsimään siitä hyvästä.
Oletteko yhtään edistynyt hänen tyttärensä tuhoon saattamisessa?
Voinko mitenkään olla avuksi?
Olen kokonaan käytettävissänne.
Kyllä.
Sanoin Dancenylle, että teistä tulee hänen uskottunsa ja neuvonantajansa.
Te voisitte niin sanoakseni vahvistaa hänen tahdonvoimaansa.
Jos joku voisi auttaa häntä...
Auttaa? Ei hän apua tarvitse, vaan esteitä.
Kiivettyään tarpeeksi monen esteen yli -
hän voisi huomaamattaan pudota neitonsa päälle.
Huomaan, ettei hän ole juuri menestynyt.
Epätoivoinen tapaus.
Kuten useimmat intellektuellit, hän on typerä.
Mietin usein, kuinka onnistuitte luomaan itsenne.
Naisena minulla ei ollut muuta mahdollisuutta.
Naisten on oltava taitavampia kuin miesten.
Voitte tuhota maineemme ja elämämme parilla valitulla sanalla.
Joten minun oli luotava itseni lisäksi -
myös aivan uusia pakoteitä.
Onnistuin siinä, koska -
tiesin syntyneeni hallitsemaan miehiä ja kostamaan naisten puolesta.
Minä kysyinkin kuinka?
Pääsin seurapiireihin 15 -vuotiaana.
Tiesin jo silloin, että rooli, johon minut oli tuomittu -
siis vaikeneminen ja totteleminen -
antoi minulle oivan mahdollisuuden kuunnella ja tarkkailla.
Ei sitä, mitä ihmiset sanoivat, mikä ei ollut vähääkään kiinnostavaa -
vaan kaikkea sitä, mitä he yrittivät kätkeä.
Harjoitin etäisyyttä.
Opin näyttämään iloiselta samalla kun pöydän alla -
iskin haarukan kämmenselkääni.
Minusta tuli -
kaksinaamaisuuden mestari.
En tavoitellut mielihyvää vaan tietoa.
Opin ankarimmilta moralisteilta, kuinka käyttäytyä.
Filosofeilta, mitä ajatella.
Ja romaanikirjailijoilta, kuinka selviytyä.
Lopulta tiivistin kaiken yhteen ihmeellisen yksikertaiseen sääntöön:
Voita tai kuole.
Olette siis erehtymätön?
Jos haluan miehen, otan hänet.
Jos hän haluaa laverrella, hän huomaa, että se on mahdotonta.
Siinä koko tarina.
Myös meidän tarinamme?
Teitä minä halusin jo ennen kohtaamistamme.
Itsekunnioitukseni vaati sitä.
Kun aloitte jahdata minua -
halusin teitä palavasti.
Se oli ainut kerta, jolloin olen ollut haluni vallassa.
Kaksinkamppailu.
Madame de Volanges...
Viestisi mukaan asia on kiireellinen.
En ole päiväkausiin voinut ajatella mitään muuta.
Istu toki. Minulla on aihetta uskoa -
että... kuinka sitä voisi kutsua...
Että vaarallinen suhde on päässyt syntymään tyttäresi -
ja ritari Dancenyn välille.
Se on täysin mahdotonta.
Cécile on vasta lapsi, eikä ymmärrä mitään näistä asioista.
Ja Danceny on erittäin kunnioitettava nuorimies.
Kerrohan -
onko Cécilellä montakin kirjeenvaihtoystävää?
Miksi kysyt sitä?
Menin hänen huoneeseensa viikon alkupuolella.
Koputin ja menin sisään.
Hän oli kätkemässä kirjekuorta -
kirjoituslipastonsa oikeanpuoleiseen laatikkoon -
enkä voinut olla huomaamatta -
että siellä oli iso kasa samannäköisiä kirjeitä.
Olen kiitollinen sinulle.
Pitäisitkö minua tunkeilevana, jos antaisin toisenkin vihjeen?
En.
Mikäli oikein muistan -
sanoit varakreivi Valmont'lle -
että hänen tätinsä kutsui teidät linnaansa.
Kyllä, useaan otteeseen.
Pieni oleskelu maalla voisi olla oikea lääke.
Kiitos.
Pyysitte esteitä.
Olette aidosti häijy nainen.
Ja halusitte tilaisuuden rangaista serkkuani.
En voi vastustaa teitä.
Helpotin tehtävääsi.
Mutta asiassa on eräs ongelma.
Kreivitär de Beaulieu on kutsunut minut vierailulle.
Hylätkää hänen kutsunsa.
Kreivitär lupasi minulle runsaan käyttöoikeuden puutarhoihinsa.
Vaikuttaa siltä, että hänen miehensä peukalo on menettänyt vihreyttään.
Voi olla.
Mutta kuulemani mukaan kaikki hänen ystävänsä ovat puutarhureita.
Ihanko totta?
Te tahdotte kostonne ja minä omani.
On vain yksi paikka, minne voitte mennä.
Täti-kullan luo?
Täti-kullan luo.
Missä voitte jatkaa myös sitä toista tehtäväänne.
Teillähän on todistuskappale hankittavananne.
Eikö mielestänne olisi ystävällistä -
luottaa kykyihini asianmukaisesti -
ja pitää todistetta itsestäänselvyytenä?
Haluan sen kirjallisena, varakreivi.
- Nyt teidän on lähdettävä. - Miksi?
Koska olen nälkäinen.
Minullakin on aikamoinen ruokahalu.
Menkää siis kotiinne ja syökää.
Kirjallisena.
Ilahdut varmasti kuullessasi, että Armand on taas jaloillaan -
ja työn touhussa.
Kuka?
Monsieur Armand!
Jonka perhettä autoit niin runsaskätisesti.
Kun veljenpoikani oli viimeksi täällä saimme tietää sattumalta -
että hän kävi kylällä...
Voitteko hyvin, Madame?
Anteeksi, jos keskeytän.
Minusta näytti yhtäkkiä -
että Madame de Tourvel on huonovointinen.
- Voin hyvin. - Ehkä tarvitsette raitista ilmaa.
Onko teillä hengenahdistusta?
Madame de Volanges on oikeassa, kuten aina.
Jaloittelu ulkona voisi auttaa.
Niin, pieni kävely puutarhassa. Ilmakaan ei ole liian viileä.
Raitis ilma tekee teille ihmeitä.
Ehkä ruoka oli jotenkin raskasta.
En usko tämän johtuvan ruuasta.
Palatkaa hakemaan tätä.
Mademoiselle!
En halua aiheuttaa epäilyksiä, joten selitän lyhyesti.
Kirje on ritari Dancenylta.
- Niin arvelin... - Näiden kirjeiden kuljettaminen -
on kaikkea muuta kuin helppoa.
En voi keksiä joka päivä eri kiertoteitä.
Joten...
Tämä avain muistuttaa kamarinne avainta.
Äitinne pitää sitä huoneessaan -
takan reunuksella, sinisellä nauhalla sidottuna.
Menkää ylös, sitokaa tämä avain siniseen nauhaan -
ja pankaa se kamarinne avaimen paikalle.
Tuokaa avain minulle, teen siitä kopion parissa tunnissa.
Siten voin noutaa kirjeenne ja tuoda Dancenyn kirjeet -
ilman vaikeuksia.
Vuoteenne viereisestä kaapista -
löydätte höyhenen ja pullon öljyä -
jotta voitte öljytä ovenne lukon ja saranat.
Oletteko varma?
Luottakaa minuun.
Uskokaa minua -
vilpillisyys on asia, jota vähiten siedän.
Voitte varmaan jo paremmin.
Jos voisin pahoin, ei olisi vaikeaa arvata syypäätä siihen.
Ette kai tarkoita minua?
- Lupasitte lähteä täältä. - Ja lähdinkin.
Luvallanne, Madame.
Nopeasti, äitinne tulee.
Mitä oikein teet?
Tulin hakemaan huivinne.
Miksi olette vihoissanne minulle?
Voin tarjota teille vain ystävyyteni. Ettekö voi hyväksyä sitä?
Voisin teeskennellä hyväksyväni, mutta olisin epärehellinen.
Mies, joka olin ennen olisi tyytynyt ystävyyteenne -
ja yrittänyt sitten käyttää sitä hyväkseen.
Mutta olen muuttunut.
En voi salata teiltä, että rakastan teitä hellästi, intohimoisesti -
ja ennen kaikkea kunnioittaen.
Miten voisin alentua ystävän haaleaan osaan?
Ettekä te edes yritä osoittaa ystävällisyyttä.
- Mitä tarkoitatte? - Tämäkö on ystävällistä?
Miksi teidän täytyy tieten tahtoen tuhota mielenrauhani?
Erehdytte, jos pidätte minua uhkana.
Teidän onnellisuutenne on minulle paljon tärkeämpää kuin omani.
Sitä tarkoitan, kun sanon rakastavani teitä.
On parasta lopettaa tämä keskustelu.
Jätän kentän haltuunne.
Mutta...
Meidän on elettävä saman katon alla ainakin pari päivää.
Onko meidän pakko yrittää välttää toisiamme?
Ei tietenkään.
Jos noudatatte muutamaa yksinkertaista sääntöä.
Täytän toivomuksenne tässä ja missä tahansa asiassa.
Monsieur...
Niin?
Ei mitään.
Ei syytä huoleen.
Toitteko kirjeen?
En.
Miksi sitten...?
Mitä aiotte kertoa äidillenne?
Miten selitätte sen, että minulla on avaimenne?
Jos väitän tulleeni tänne kutsustanne -
luulenpa, että hän uskoo minua.
Mitä tahdotte?
Enpä tiedä.
- Mitä luulette? - Ei!
Hyvä on.
Haluan, että suutelette minua kerran.
- Yksi suudelma? - Ei muuta.
- Lähdettekö sitten? - Lähden.
- Lupaatteko? - Kuinka vain.
Hyvä on?
Kovin somaa.
Tarkoitan, menettekö nyt?
Enpä usko.
Tehän lupasitte.
Lupasin mennä, kun olette suudellut minua kerran.
Te ette suudellut minua vaan minä teitä.
Ei lainkaan sama asia.
Jos minä suutelisin teitä?
Tehkäämme olomme mukavammaksi.
Parasta mennä katsomaan mikä häntä vaivaa. Luvallanne.
Totta kai.
Älkää huolehtiko, Madame.
Nuorilla on ihmeellinen toipumiskyky.
Olen vakuuttunut, että hän ratsastaa taas piakkoin.
Kenen muun puoleen voin kääntyä epätoivossani, Madame?
Ja kuinka voin löytää oikeat sanat?
Jotain on meneillään, eikä Cécile suostu kertomaan.
Puhu sinä hänelle.
Sanohan -
teitkö sinä vastarintaa?
Tietenkin tein.
Niin paljon kuin mahdollista.
- Pakottiko hän sinut? - Ei.
Ei oikeastaan.
Mutta minun oli miltei mahdotonta puolustautua.
Miksi? Sitoiko hän sinut?
Ei, hänellä vain on taito selittää asiat niin -
ettei hänelle voi vastata.
Ei edes "ei"?
Hoin koko ajan "ei".
Mutta samalla tein aivan toisin.
Minua hävettää niin.
Häpeä on kuin kipu, tulet huomaamaan.
Sen tuntee vain yhden kerran.
Haluatko todella neuvoni?
Olkaa kiltti.
Salli Monsieur de Valmont'n -
jatkaa opetustasi.
Vakuuta äidillesi, että olet unohtanut Dancenyn.
Äläkä vastusta naimisiinmenoasi.
Monsieur de Bastiden kanssa?
Kun on kyse avioliitosta, yksi mies on toisensa veroinen.
Ja hankalimmistakin aviomiehestä on vähemmän vaivaa kuin äidistä.
Tarkoitatteko, että minun tulee tehdä -
"sitä" kolmen eri miehen kanssa?
Minä tarkoitan, senkin tyhmyri -
että jos muistat muutaman yksinkertaisen varotoimen -
voit tehdä sitä tai olla tekemättä -
niin monen miehen kanssa kuin tahdot -
niin usein kuin tahdot -
ja niin monella eri tavalla kuin tahdot.
Meillä naisilla on niin vähän etuja. Ota hyöty irti niistä vähistä.
Maman on tulossa.
Muista siis neuvoni, ja ennen kaikkea: Älä vetistele.
Kuinka voit nyt, kultaseni?
Paljon paremmin, kiitos, maman.
Näytät väsyneeltä. Sinun pitäisi mennä vuoteeseen.
- Ei, minä... - Sinun kannattaa tehdä, kuten äitisi sanoi.
Pyydämme tuomaan sinulle jotain huoneeseesi.
Se tekee sinulle varmasti hyvää.
Ehkä olette oikeassa, madame.
Sinulla on niin hyvä vaikutus häneen.
En ole vielä onnitellut teitä kostonne johdosta.
- Te siis tiedätte. - Kyllä.
Ja luulen, että tästä lähtien hänen ovensa on avoinna.
Missä hän on?
En näe häntä vielä.
Olenhan jo kertonut, kuinka nautinnollista minusta on tarkkailla rakkauden -
ja hyveen välistä kamppailua.
Te näytätte nauttivan enemmän kamppailun katselemisesta -
kuin sen voittamisesta.
Kaikki aikanaan.
Vuosisata lähestyy loppuaan.
Mikä vahinko, ettei sopimuksemme -
riipu teidän antamastanne tehtävästä -
vaan siitä, jonka itse itselleni asetin.
Kiitän teitä.
Mutta se olisi ollut miltei loukkaavan helppoa.
Tenorille ei taputeta pelkästä äänenavauksesta.
Niin kuin joka tieteenalalla, ensinnä on opittava -
kutsumaan asioita niiden oikeilla nimillä.
Miksi meidän täytyy lainkaan puhua?
Jos teiltä puuttuu täsmällinen sanasto -
kuinka voitte osoittaa, mitä tahdotte minun tekevän -
tai tarjoutua tekemään jotain minulle mieluisaa.
- Te vain... - Jos teen työni riittävän hyvin -
tulette yllättämään -
Monsieur de Bastiden hääyönään.
- Ilahtuisiko hän? - Tietenkin.
Hän otaksuisi, että äitinne on täyttänyt velvollisuutensa kasvattajana.
Maman ei ikinä puhuisi sellaisista asioista
Miksi ei?
Hän oli nuoruudessaan yksi Pariisin tunnetuimmista neidoista.
- Maman? - Kyllä.
Kuuluisampi innokkuudestaan kuin kyvyistään -
jos oikein muistan.
Muistan erään maineikkaan tapauksen ennen syntymäänne.
Tämä tapahtui -
kun äitinne vieraili kreivitär de Beaulieun luona.
Hänen huoneensa sijaitsi isänne huoneen -
ja Monsieur de Vressacin huoneen välillä.
Hän oli äitinne silloinen rakastaja.
Huolellisista järjestelyistä huolimatta -
äitinne onnistui viettämään yö kolmannen miehen kanssa.
En usko tuota.
Vakuutan, että se on totta.
Mistä tiedätte?
Minä olin se kolmas mies.
Kysyitte ilahtuisiko Monsieur de Bastide kyvyistänne.
Vastaus on:
Oppi ei ole koskaan pahasta.
Voisimme aloittaa -
parilla latinankielisellä termillä.
Käymme kävelyllä yhdessä miltei päivittäin.
Joka kerta menemme pitemmälle polulla -
josta ei voi kääntyä.
Hän on hyväksynyt rakkauteni -
ja minä hänen ystävyytensä.
Olemme tietoisia siitä, ettei muita vaihtoehtoja juuri ole.
Jos tuntisitte minut paremmin, huomaisitte -
kuinka olette muuttanut minua.
Ystäväni Pariisissa huomasivat sen heti.
Minusta on tullut itse hienotunteisuus -
tunnollinen, armelias -
siveellisempi kuin munkki.
Siveellisempi?
Tiedättehän ne Pariisin juorut.
Tunnen, että hän on antautumaisillaan.
Hänen silmänsä sulkeutuvat.
Madame.
Minne olette menossa?
- Salonkiin. - Siellä ei ole ketään.
Kaikki päättivät käydä aikaisin levolle.
Ikävöin kävelyretkeämme tänään.
Tällä säällä niitä tuskin tulee olemaan enää monta.
- Tämä rankkasade on poikkeuksellinen. - Saanko?
Totta kai.
Saan tehtäväni päätökseen noin viikon kuluttua.
- Ymmärrän. - Mutta en ole varma -
saanko itseäni lähtemään täältä.
Teidän täytyy.
Oletteko yhä niin innokas pääsemään minusta eroon?
Tiedätte vastauksen.
Luotan rehellisyyteenne ja jalouteenne.
Toivon, että voin olla teille kiitollinen.
Suokaa anteeksi, mutta en halua kiitollisuuttanne.
Haluan teiltä jotain syvempää.
Jumala rankaisee minua ylpeydestäni. Olin niin varma, ettei näin kävisi.
Kävisi miten? Puhutteko rakkaudesta?
- Tarkoitatteko rakkautta? - Lupasitte olla puhumatta siitä.
Mutta minun on saatava tietää.
En voi, ettekö ymmärrä? Se on mahdotonta.
Teidän ei tarvitse puhua. Katsokaa vain minuun.
Kyllä.
Jumalan tähden, lähtekää luotani ellette halua tappaa minua.
Auttakaa minua...
Kutsu Madame. Madame de Tourvel voi huonosti.
Kuulin jotain kulkiessani ohi.
Hänellä näytti olevan hengitysvaikeuksia.
- Mistä voi olla kyse? - Voin jo hyvin.
Jätän hänet taitaviin käsiinne, täti.
Meidän täytyy kutsua lääkäri.
En tarvitse lääkäriä. Minä vain...
Istukaa viereeni.
Minun on lähdettävä tästä talosta.
Olen epätoivoisesti rakastunut.
En tahtoisi lähteä mistään hinnasta -
mutta mieluummin kuolen, kuin elän häpeässä.
Rakas lapsi, nämä asiat eivät hämmästytä minua.
Hämmästyttävää on vain se, kuinka vähän maailma muuttuu.
Mitä neuvotte minun tekevän?
Jos oikein muistan, näissä tapauksissa -
neuvot ovat hyödyttömiä.
En ole koskaan ollut näin onneton.
Niin surullista kuin se onkin -
rakkaus ei koskaan tee onnellisiksi niitä, jotka sitä eniten ansaitsisivat.
Miksi ihmeessä?
Luuletteko yhä, että miehet rakastavat samoin kuin me?
Ei.
Miehet nauttivat kokemastaan onnesta.
Me nautimme vain tuottamastamme onnesta.
He eivät kykene -
omistautumaan vain yhdelle ihmiselle.
Toive, että rakkaus tekee onnelliseksi -
on varma tie suruun.
Olen kiintynyt veljenpoikaani.
Mutta se, mikä pätee useimpiin miehiin -
on kaksin verroin totta hänen kohdallaan.
Kuitenkin -
hän olisi voinut, äsken...
Hän sääli minua.
Jos hän armahti teitä -
rakas lapsi, teidän täytyy lähteä.
Nouskaa ylös, herra.
Herra!
Tänne päin.
- Mitä nyt? - Madame de Tourvel.
Mitä!
Saat seurata häntä, heti. Pysy hänen lähettyvillään.
Tahdon tietää kaiken.
Minne hän menee. Kenet hän tapaa. Mitä hän syö. Nukkuuko hän.
Kaikki.
Lahjontaa varten. Palkkiosi saat myöhemmin.
- Käskystänne. - Mene nyt.
Mene!
Hyvä isä Anselme -
vaikka yritän, en näe -
ehdottamaanne tapaamista tarpeelliseksi.
Mutta koska te sitä vaaditte -
ehdotan, että tuotte hänet luokseni -
torstaina, 28. päivänä, iltakuudelta.
Loistavaa. Katsokin, että isä Anselme saa kirjeen.
Mitä uutisia?
Ei vieraita.
Ei ainuttakaan vierasta hänen kotiinpaluunsa jälkeen.
Vähän keittoa eilen illalla. Fasaaniin hän ei koskenut.
Myöhemmin kuppi teetä.
Ei muuta tiedotettavaa.
Ai niin, yksi asia.
Halusitte tietää, mitä hän lukee.
Kirja hänen yöpöydällään on Kristillisiä mietteitä -
Osa kaksi.
Kuinka Julie voi?
Vaikuttaa innokkaammalta kuin maalla.
Entä sinä?
Tehtävääni uskoutunut.
Menehän jo.
Jatka samoin.
- Madame. - Varakreivi.
Miten miellyttävä yllätys.
Danceny.
Kiitos kaikesta, Monsieur.
Luulin tuottaneeni teille pettymyksen.
Päinvastoin.
On teidän ansiotanne, että rakkautemme pysyi elossa.
Mitä rakkauteen tulee, Cécile ei muuta ajattelekaan.
Hän palaa äitinsä kanssa Pariisiin kahden viikon kuluttua.
Hän on innokas kohtaamaan teidät.
Sain häneltä mitä ihanimman kirjeen.
Todellako?
Toisenlainen kuin muut kirjeet, jotenkin...
erilainen äänensävy.
Rakkahin -
Danceny.
Vannon teille...
...siveyteni nimeen -
että vaikka äitini pakottaakin minut tähän avioliittoon -
olen ikuisesti teidän.
Ystävänne varakreivi Valmont -
on toiminut puolestanne hyvin aktiivisesti.
Tuskin itsekään pystyisitte parempaan.
En tiedä, kuinka kestän vielä kaksi viikkoa ilman häntä.
Meidän on kaikin keinoin yritettävä saada ajatuksenne muualle.
Odottaisitteko minua vaunuissa.
Minulla on varakreiville henkilökohtaista asiaa.
Totta kai.
Kuinka voin korvata kaiken?
Älkää edes miettikö sitä.
Oli ilo tavata.
Poikaparka, hän on vaaraton.
Joskus en voi olla jumaloimatta teitä.
Minulla on uutinen, jonka pitäisi huvittaa teitä.
Minulla on syytä uskoa, että Bastiden suvun seuraava perillinen -
onkin Valmont'n sukua.
Mitä tarkoitatte?
Cécile on kaksi viikkoa myöhässä.
Ettekö ole tyytyväinen?
En tiedä.
Päämääränne oli kostaa Bastidelle.
Olen järjestänyt hänelle vaimon, jonka olen kouluttanut -
tekemään luontevasti ammattilaisellekin hämmentäviä palveluksia -
ja joka kaiken lisäksi on raskaana.
Mitä vielä olette vailla?
Hyvä on, varakreivi. Olette ylittänyt velvollisuutenne.
Sääli, että päästitte toisen tehtävän karkaamaan kynsistänne.
Annoin hänen mennä.
Miksi?
Olin liikuttunut.
Eipä ihme, että tunaroitte.
Minulla on tapaaminen hänen kanssaan torstaina -
ja tällä kertaa en anna hänelle armoa.
Hauska kuulla.
Miksiköhän meillä on -
pakottava tarve ajaa takaa niitä, jotka pakenevat luotamme?
Kypsymättömyyttä?
En saa hetken rauhaa, ennen kuin kaikki on ohi.
Rakastan häntä. Vihaan häntä...
Elämäni on yhtä kurjuutta.
Nuori ystävämme on saanut odottaa jo tarpeeksi kauan.
Tulen vierailulle luoksenne torstain jälkeen.
Vain jos onnistutte aikeissanne.
En tiedä, kestäisinkö toista tappioselvitystä.
Tulen onnistumaan.
Toivon niin.
Ennen muinoin teihin saattoi luottaa.
Ymmärtääkseni isä Anselme -
on selittänyt teille syyn vierailuuni.
Hän sanoi, että halusitte tehdä sovinnon kanssani -
ennen katekismusopintojanne.
Totta.
En näe tarvetta muodolliseen sovintoon.
Vaikka minä, sanojenne mukaan, loukkasin teitä -
ja te kohtelitte minua sanoinkuvaamattoman halveksuvasti.
Halveksuvasti?
Pakenitte tätini luota keskellä yötä.
Kieltäydytte vastaanottamasta kirjeitäni.
Vaikka minä olin osoittanut itsehillintää -
josta olemme molemmat tietoisia.
Kutsuisin sitä vähintäänkin halveksunnaksi.
Ymmärrätte minua paremmin kuin yritätte uskotella.
Pakenitte minua, eikö niin?
Minun oli pakko lähteä.
Onko teidän pakko pysyä kaukana minusta?
Olen juuri niin onneton kuin halusitte minun olevan.
Olen aina toivonut vain onnea teille.
Kuinka voin olla onnellinen ilman teitä?
Joko rakkautenne tai kuolema!
Kuolema siis.
Olen pahoillani, Madame.
Toivoin tältä tapaamiselta vain anteeksiantoanne -
jos mielestänne olen tehnyt teille vääryyttä -
jotta voisin päättää päiväni rauhallisin mielin.
Luulin teidän hyväksyneen velvollisuuteni saneleman valinnan.
Kyllä.
Ja teidän valintanne on määrännyt omani.
Mikä se on?
Ainoa valinta, joka voi lopettaa kärsimykseni.
Mitä tarkoitatte?
Rakastan teitä.
Ette aavistakaan kuinka paljon.
Muistakaa, että olen tehnyt paljon vaikeampia uhrauksia -
kuin se, jonka aion tehdä.
- Hyvästi. - Ei.
Kuunnelkaa minua!
Miksi ajatus, että tekisitte minut onnelliseksi, järkyttää teitä niin?
Olette oikeassa. Minäkään en voi elää, ellen tee teitä onnelliseksi.
Siksi lupaan:
Ei enää kieltäytymisiä -
eikä katumuksia.
Voitto!
Saavuin kuuden maissa.
Voitte jättää kertomatta viettelyn yksityiskohdat.
Ne ovat aina niin ikävystyttäviä.
Kuvailkaa vain itse tapahtumaa.
Se oli ennenkokematonta.
Todellako?
En usko koskaan aikaisemmin kokeneeni samanlaista lumousta.
Antauduttuaan hän käyttäytyi täysin vilpittömästi.
Molemmat totaalisessa hurmiotilassa -
joka ensimmäistä kertaa elämässäni ylitti itse nautinnon.
Hän oli hämmästyttävä.
Jopa niin, että kaaduin polvilleni vannoen hänelle ikuista rakkautta.
Ja sillä hetkellä -
ja vielä usean tunnin ajan, tarkoitin sitä todella.
Ymmärrän.
Eikö olekin ihmeellistä?
Niinkö?
- Kuulostaa täysin tavanomaiselta. - Ei -
voin vakuuttaa teille.
Mutta parasta kaikessa on -
että minulla on nyt oikeus vaatia palkintoni.
Taivuttelitteko hänet myös kirjoittamaan kirjeen -
uljaan yhteenottonne aikana?
En luullut teidän pitävän noin itsepintaisesti kiinni muodollisuuksista.
Joka tapauksessa minun täytynee julistaa sopimuksemme mitättömäksi.
Mitä tarkoitatte?
Minua ei pidetä itsestäänselvyytenä.
Ei siitä ole kyse.
Ymmärrätte minut väärin.
En tahdo repäistä teitä niin ihmeellisen naisen syleilystä.
Olemme aina olleet rehellisiä toisillemme.
Ja minullakin on uusi rakastaja -
joka toistaiseksi tyydyttää minua täysin.
- Kuka? - Minua ei huvita tehdä tunnustuksia.
Älkää antako minun pidätellä.
Ette kai kuvittele, että pidän häntä parempana kuin teitä?
Olette ehkä aidosti tietämätön siitä -
mutta minä näen selvästi, että olette rakastunut häneen.
En.
En lainkaan.
Oletteko unohtanut, millaista on tehdä nainen onnelliseksi?
Ja tulla itse onnelliseksi?
Minä...
En tietenkään.
Me rakastimme toisiamme aikoinaan.
Kai se oli rakkautta.
Teitte minut hyvin onnelliseksi.
Tekisin vieläkin. Siteemme on höltynyt -
mutta ei rikkoutunut.
Illuusiot ovat luonnostaan suloisia.
Minulla ei ole illuusioita. Kadotin ne matkoillani.
Ja nyt -
tahdon palata kotiin.
Nykyinen hullaantumiseni ei kestä kauan -
mutta toistaiseksi en voi asialle mitään.
Rakas varakreivi, minun on matkustettava pariksi viikoksi -
mutta en ole unohtanut sopimustamme.
Palattuani kotiin me kaksi vietämme yhdessä yhden ainoan yön.
Niin nautinnollisen, että suremme, koska se on viimeinen.
Mutta sitten muistamme, että kaipaus kuuluu olennaisesti onneen.
Kaikki tämä sillä ehdolla -
että onnistutte hankkimaan sen kuuluisan kirjeen.
Teen sen.
Mutta Pariisi on niin ikävystyttävä ilman teitä.
Ja elän kuin keskiaikainen erakko.
Pieni hetki vain.
Juo.
Kuka tulee?
Joku, joka ei ehkä arvostaisi läsnäoloanne.
- Nainen siis? - Aatelisnainen, voisimme sanoa.
Hänkö, jolle kirjoitimme sen kirjeen?
- Juuri hän. - Nautin siitä.
Todistit olevasi mitä mainioin kirjoituspöytä.
Tahtoisin nähdä hänet.
Et voi.
Toisaalta, miksi et voisi?
Onko sinulla suunnitelmia tälle illalle?
Päivällinen ystävien seurassa.
- Entä sen jälkeen? - Ei mitään varmaa.
Tulen sitten.
Tämä on odottamaton ilo.
- Tunnen tuon naisen. - Oletteko varma? Olisin ihmeissäni.
Hänet osoitettiin minulle oopperassa.
Hän on silmiinpistävä.
Hän on kurtisaani, eikö niin?
Niinkin voi sanoa.
Anteeksi, jos häiritsin.
Ette tietenkään häirinnyt. On ihanaa nähdä teitä.
Ette ole enää tervetullut kotiini.
En halua kuulla valheitanne.
Istukaa ja kuunnelkaa minua. En pyydä muuta.
Sitten voitte tuomita minut.
Valitettavasti en voi pyyhkiä pois elämääni ennen kohtaamistamme.
Menneinä vuosina minulla oli laaja tuttavapiiri -
josta suurin osa oli tavalla tai toisella ei-suotavaa seuraa. Ehkä -
hämmästytte kuullessanne, että Emilie -
kuten useat muut hänenkaltaisensa -
on niin hyväsydäminen, että häntä kiinnostaa -
itseään huonompiosaisten kohtalo.
Lyhyesti sanoen -
hänellä on aikaa ja kutsumusta tehdä runsaasti hyväntekeväisyystyötä.
Lahjoituksia sairaaloille, keittoa köyhille -
eläinsuojelua.
Mikä vain koskettaa hänen tunteellista sydäntään.
Silloin tällöin avustan hänen toimiaan pienellä rahasummalla. Siinä kaikki.
Onko se totta?
Suhteeni Emilieen -
on ollut jo monta vuotta jokseenkin viaton.
Hän on jopa toiminut minulle sihteerinä silloin tällöin.
Miksi hän nauroi?
Ei aavistustakaan.
Tietääkö hän minusta?
Epäilemättä, tuntien menneisyyteni -
hän teki omat johtopäätöksensä.
Haluan uskoa teitä.
Tiesin, että olitte tulossa.
Teidät oli ilmoitettu.
Olen pahoillani.
Ei vaan -
minun täytyy pyytää anteeksi.
Olin todella tunteeton.
En uskonut mahdolliseksi rakastaa teitä vieläkin enemmän.
Mutta teidän mustasukkaisuutenne...
Rakastan teitä niin paljon.
Milloin kirjoitatte minulle taas?
Rakas varakreivi -
en usko, että tuollainen itsensä kieltäminen on teille hyväksi.
Toivottavasti ette laiminlyö pikku oppilastanne.
Missä Danceny voi olla?
Lähetin mieheni etsimään häntä.
Hänestä ei löydy jälkeäkään.
Se on vain tuuli.
Missä olette?
Ei ole mitään pelättävää.
Onpas.
Vuodan verta.
Portinvartijanne uskoi -
teidän olevan vielä matkoilla.
Palasin kotiin vasta hetki sitten.
Eikä portinvartijanne huomannut sitä?
Teidän olisi aika uusia palvelusväkenne.
Olen lopen uupunut. Käskin portinvartijaa sanomaan -
mahdollisille vierailijoille, etten ole kotona.
Tekin täällä -
rakas, nuori ystäväni.
Portinvartijalla on ollut vilkas ilta.
Itse asiassa etsin juuri teitä.
Minua?
Mademoiselle Cécile palaa Pariisiin kahden kuukauden jälkeen.
Minkä luulette olevan ensisijaisesti hänen mielessään?
Tietysti jälleenkohtaaminen hänen rakkaan ritarinsa kanssa.
Varakreivi, nyt ei ole oikea hetki luoda epäsopua.
Se ei kävisi mielessänikään, Madame.
Jatkakaa.
Kuvitelkaa hänen tuskansa ja hätänsä, kun hänen rakastaan ei löydy mistään.
Jouduin improvisoimaan enemmän kuin italialainen näyttelijä.
Voiko hän hyvin?
Kyllä. Tai ei, jos totta puhutaan.
Ikävä kertoa, mutta hän on ollut sairas.
- Sairas! - Rauhoittukaa, ystäväiseni.
Lääkäri on ilmoittanut hänen olevan jo parantumaan päin.
Voitte kuvitella, kuinka epätoivoisesti olen etsinyt teitä.
Tietenkin, minä...
Kuinka saatoin olla poissa sellaisella hetkellä?
Kuinka voin antaa itselleni anteeksi?
Vakuutan, että Cécile voi hyvin nyt.
Enkä häiritse teitä enempää.
Minulla on vain jotain näytettävää markiisittarelle.
Odottakaa pukeutumishuoneessani.
- Tuolla päin. - Tiedän missä se on.
Hän kirjoittaa yhtä huonosti kuin pukeutuu.
Onko pikku ystävämme todella ollut sairas?
Pikemmin kuin sairaus se oli puhdistautuminen.
Mitä tarkoitatte?
Keskenmeno.
Olen niin pahoillani.
Poikanne ja Bastiden perillinen.
Eikö meidän pitäisi puhua jostain muusta?
Ette kai heittäydy vaikeaksi Dancenyn vuoksi?
Belleroche oli aika veltto tapaus -
mutta olisitte voinut löytää pirteämmän sijaisen -
kuin tuon äitelän koulupojan.
Äitelä tai ei, hän omistautuu täydellisesti minulle.
Ja hän on paremmin varustautunut tuottamaan minulle -
onnea ja nautintoa kuin te -
nykyisessä mielentilassanne.
Ymmärrän.
Jos tietäisin teidän olevan entinen viehättävä itsenne -
voisin kutsua teidät vierailulle jonain iltana ensi viikolla.
Todellako?
Rakastan teitä yhä -
vioistanne ja tyytymättömyydestäni huolimatta.
Ettehän aseta uusia ehtoja -
ennen kuin suostutte maksamaan velkanne.
Eräs ystäväni joutui hänelle sopimattoman naisen pauloihin.
Kun joku huomautti asiasta hänelle -
hän antoi aina saman surkean vastauksen:
"En voi asialle mitään", hän sanoi.
Hänestä oli tulossa kaikkien naurunaihe.
Siinä vaiheessa eräs ystävättäreni -
päätti puhua hänelle vakavasti.
Hän selitti miehelle, että hänen nimensä oli vaarassa -
joutua naurettavasti liitetyksi siihen lauseeseen ainiaaksi.
Tiedättekö mitä mies teki?
Olen varma, että kerrotte minulle.
Hän meni rakastajattarensa luo ja ilmoitti kylmästi jättävänsä hänet.
Kuten voi odottaa, nainen protestoi voimakkaasti.
Mutta kaikkeen, mitä hän sanoi -
jokaiseen vastalauseeseen -
mies vastasi vain:
"En voi asialle mitään."
Hyvää yötä.
Vain viisi minuuttia myöhässä, ja olin jo peloissani.
Olin varma, etten näkisi teitä enää.
- Enkelini. - Käykö teillekin samoin?
Kyllä.
Esimerkiksi tällä hetkellä olen melko varma -
etten tule enää näkemään teitä.
Mitä?
Olen niin ikävystynyt.
En voi asialle mitään.
Mitä tarkoitatte?
Onhan tätä kestänyt jo neljä kuukautta.
Joten toistan:
En voi asialle mitään.
Ettekö rakasta minua enää?
Rakkauteni ei kestänyt paljon kauemmin kuin siveytenne.
En voi asialle mitään.
- Se nainen on tämän takana. - Oikein.
Olen pettänyt teitä muun muassa Emilien kanssa.
En voi asialle mitään.
Miksi teette minulle tämän?
On eräs nainen. Ei Emilie, eräs toinen.
Nainen, jota jumaloin.
Hän vaatii minua luopumaan teistä.
En voi asialle mitään.
Valehtelija!
Oikein, olen valehtelija.
Se on tosiasia siinä missä uskollisuutenne. Ei enemmän eikä vähemmän ärsyttävä.
- En todellakaan voi asialle mitään. - Lopettakaa!
Älkää hokeko sitä!
Valitan. En voi asialle mitään.
Miksi ette ota toista rakastajaa?
Tehkää mitä tahdotte.
En voi asialle mitään.
Haluatteko tappaa minut?
Kuunnelkaa minua.
Meillä oli ihanaa yhdessä.
Mutta en voi sallia itseni katuvan sitä, että jätän teidät.
Se on vain elämää.
Enkä voi asialle mitään.
- Huomenaamulla. Varhain. - Kyllä, herra.
Tämä ei ole sovittu ilta.
Miten se tarina päättyi?
En taida ymmärtää.
Kun miesystävänne oli toiminut naisystävänne neuvojen mukaan -
ottiko nainen hänet takaisin?
Onko minun ymmärrettävä.?
Tapaamistamme seuraavana päivänä rikoin suhteeni Madame de Tourveliin -
sillä perusteella, "etten voinut asialle mitään".
- Ette kai? - Kyllä.
Teittepä hienosti.
Te hoitte minulle, että maineeni oli vaarassa -
mutta tästä voi vielä kehkeytyä kuuluisin urotyöni.
Siitä tulee uusi vertauskohta.
Vain yksi asia voi enää lisätä kunniaani.
Mikä se on?
Voittaa hänet takaisin.
Pystyisittekö siihen?
Miksi en pystyisi?
Minäpä kerron miksi.
Kun nainen tähtää toisen naisen sydämeen hän harvoin ampuu ohi -
ja haava on aina kuolettava.
- Onko niin? - Kyllä.
Näen tämän oikeastaan yhtenä omista riemuvoitoistani.
Nainen ei nauti mistään niin paljon kuin toisen naisen kukistamisesta.
Paitsi että en minä häntä kukistanut.
Mitä tarkoitatte?
Kukistin teidät.
Rakastitte sitä naista, varakreivi.
Rakastatte yhä.
Vieläpä epätoivoisesti.
Ellette olisi niin kovin hävennyt sitä -
miten olisitte voinut kohdella häntä niin kuvottavasti?
Ette voinut sietää epäilystäkään naurunalaiseksi joutumisesta.
Tämä todisti sen, mitä olen aina epäillyt.
Että turhamaisuus ja onni -
eivät sovi yhteen.
Olipa totuus mikä tahansa näissä filosofisissa pohdiskeluissa -
tosiasia on, että nyt on teidän vuoronne uhrautua.
Niinkö luulette?
- Dancenyn on mentävä. - Minne?
Olen jo tarpeeksi sietänyt tätä oikkuanne. Nyt saa riittää.
Yksi syy, miksi en koskaan avioitunut uudelleen -
huolimatta lukuisista tarjouksista -
oli päätökseni, ettei kukaan enää komentelisi minua.
Joten pyydän teitä käyttämään vähemmän aviomiesmäistä äänensävyä.
Hän on sairas, tiedättekö? Tein hänet sairaaksi teidän vuoksenne.
Vähintä minkä voitte tehdä, on hankkiutua eroon siitä pojannulikasta.
Ettekö ole vielä kyllästynyt naisten sortamiseen?
Minun on sanottava asiani hyvin selvästi.
Olen tullut viettämään yön täällä.
En tule käyttäytymään kiltisti, jos ajatte minut pois.
Valitan. Minulla on muuta ohjelmaa.
Tiesin jo siitä.
Mitä?
Danceny ei tule. Ei tänä iltana.
Mistä tiedätte?
Järjestin hänelle mahdollisuuden viettää yö Cécilen kanssa.
Tulikin mieleeni. Hän mainitsi teidän odottavan häntä tänne.
Mutta kun selitin, että hänen todella oli valittava -
on sanottava, ettei hän epäröinyt.
Hän tulee huomenna selittämään.
Ja tarjoamaan teille...
muistankohan oikein? Kyllä vain -
hänen ikuisen ystävyytensä.
Kuten sanoitte, hän omistautuu teille täydellisesti.
Nyt riittää, varakreivi.
Olette ehdottomasti oikeassa.
Menemmekö ylös?
Menemmekö minne?
Ylös.
Vai valitsetteko tämän, jos muistini pelaa, varsin paheellisen sohvan.
- Teidän on aika lähteä. - En usko.
Meillä on sopimus, enkä voi sietää -
että minua käytetään hyväksi enää hetkeäkään.
Muistakaa, että tässä pelissä olen parempi kuin te.
Ehkä. Mutta parhaat uimarit hukkuvat aina ensimmäisinä.
Kyllä vai ei?
Te saatte päättää.
Haluan vain huomauttaa -
että "ei" on yhtä kuin sodanjulistus.
Vain yhtä sanaa vaaditaan.
Hyvä on.
Sota!
Rakas ritari Danceny -
ymmärtääkseni vietitte viime yön Cécile Volangesin kanssa.
Sain tiedon hänen vakituiselta rakastajaltaan -
varakreivi Valmont'lta.
Kuolen, koska en uskonut teitä.
Hakekaa lääkäri!
Ei.
Tehkää kuten sanon!
Hetki aikaanne.
Kaksi asiaa: ensiksi neuvo, josta voitte olla välittämättä -
mutta tarkoitukseni on vilpitön.
Toiseksi pyyntö.
Jatkakaa.
Neuvo on: Varokaa markiisitar de Merteuilta.
Anteeksi, mutta minun on epäiltävä -
kaikkea, mitä sanotte hänestä.
Kuitenkin minun on kerrottava -
että tässä tarinassa olemme molemmat hänen pelinappuloitaan -
kuten hänen kirjeensä osoittanevat.
Luettuanne ne voitte päättää, panetteko ne kiertämään.
Entä pyyntö?
Haluan että jollain tavoin...
onnistutte -
tapaamaan Madame de Tourvelin.
Tietääkseni hän on hyvin sairas.
Juuri siksi tämä on niin tärkeää minulle.
Kertokaa hänelle, etten osaa selittää -
miksi jätin hänet.
Mutta siitä lähtien elämäni ei ole ollut minkään arvoista.
Työnsin miekanterän syvemmälle kuin te äsken, poikani -
ja tarvitsen apuanne, jotta saan sen vedettyä pois.
Kertokaa, että kuolemani on hänelle onneksi -
ja että olen iloinen, ettei minun tarvitse elää ilman häntä.
Kertokaa, että hänen rakkautensa oli elämäni ainoa todellinen onni.
Teettekö sen minulle?
Teen.
Nyt on myöhäistä katua.
Anna hänen olla.
Hänellä oli hyvä syy.
Minusta ei koskaan ole voitu sanoa samaa.
Riittää.
Vetäkää verhot.
Ulos täältä!
[Finnish]